Cu ani în urmă, Nicolae Păvalache din Vintileasa dinspre Munți, tatăl lui Ion Păvalache, tehnicianul sanitar de astăzi, a stat o noapte întreagă urcat în pod, tremurînd de frică, pentru că, în camera de la drum, unde dormea singur (Anghelica Păvalache, nevastă-sa, era plecată la Floreşti, la Ion Păvalache, care şedea pe atunci în gazdă la o mătuşă şi mai avea un an şi termina liceul sanitar) se instalase un urs. Puţini inşi au crezut întîmplarea cînd vestea s-a răspîndit prin sat cu iuţeală, deşi cei ce fuseseră în acea noapte de pomină...
Puțini clienți la cele două case din trei, cîte are marketul. Cea de a treia nu funcționează. Casierița s-a învoit azi pentru o nuntă, la care e nașă. La prima casă, în timp ce clienta se scotocește în poșetă după tichete de masă, casierița își întreabă colega de la casa de alături dacă a văzut ultimul episod din telenovelă, cea în care Lolita, eroina principală, își găsește tatăl, în fine, după trei ani de episoade, se mărită cu omul iubit după ce trecuse prin cinci mariaje nefericite și e promovată șefă de magazin din simplă casieriță. Colega întoarce pe toate părțile o căpățînă de varză roșie în căutarea etichetei cu prețul...
Ajung la Berlin în plină ploaie. Nu e o ploaie oarecare. E o ploaie cu draci. Pornind din senin, cînd te aştepţi mai puţin. Norii se dau la o parte politicos, pentru a face loc unui petec de senin. Pete de soare decolorat joacă ici-colo. Se face cald. Îţi dai jos pelerina roşie, de culoarea celei folosite de drumari, ba chiar eşti pe cale să-ţi scoţi şi cizmele de cauciuc. N-apuci să ajungi la piciorul drept. Simţi în creştetul capului cîteva picături. Te uiţi în sus în speranţa că ţi s-a părut sau că deasupra îşi mișcă frunzele un copac.
Un profesor de la Facultatea de Teologie din Sibiu mă roagă cu cerul și pămîntul, într-un mesaj postat pe Gîndurile mele, să-i pun la dispoziție cartea lui Ivan Bunin, Zile blestemate. Domnul profesor trudește la o lucrare despre Revoluția rusă așa cum a fost ea descrisă în memoriile și jurnalele celor care au trăit-o. Cică eforturile sale de a procura cartea au fost în zadar. Să-i dau o copie a cărții, pentru care ar veni pînă la București. Îi răspund imediat prin Jurnalul meu video că-i voi da cartea de tot. Ce nu fac eu pentru un intelectual?
Editorial publicat în Evenimentul zilei nr. 222, anul II, joi, 18 martie 1993, la rubrica „Evenimentul zilei văzut de Ion Cristoiu“ Marți seara, la Actualități, Televiziunea a criticat demonstraţia Blocului Naţional Sindical pe motiv că a stînjenit circulaţia în Bucureşti. Reacţia cititorilor noştri a fost promptă. Telefoanele de zi şi de noapte s-au întrecut în remarci severe, mustrări şi ironii. „A compara un miting de interes naţional cu circulaţia de pe Dorobanţi a fost strigător la cer“ (Radu Rodica, Bucureşti). „Dl Melinescu poate să spună că n-avem şi noi dreptul să facem mitinguri“ (Paul Lădaru, Bucureşti).